Ja Herra sanoi Moosekselle,
’’Palaa Egyptiin.’’
Ja Mooses otti vaimonsa ja poikansa
ja palasi.
Ja Mooses otti käteensä Jumalan sauvan.
Sallikaa Priamin suurlähettilään, Troijan kuninkaan, lähestyä faraota.
Suuri farao, Troijan lahja on suurenmoinen kangas
Viiden virran maasta.
Kiitoksemme Priamille. Se on todella suurenmoinen.
- Se hohtaa kuin Niili. - Miten se on tehty?
Kukaan ei tiedä. Se on kudottu jumalten kangaspuilla.
Sitä sanotaan silkiksi.
Jerikon suurlähettiläs.
Mikä kuningaskunta lähetti teidät?
Korkeimman kuningaskunta.
- Mitä lahjoja te toitte? - Tuomme teille Jumalan sanan.
Mikä se on?
Näin sanoo Herra, lsraelin Jumala,
’’Päästäkää minun kansani!’’
Orjat ovat minun.
Heidän elämänsä kuuluu minulle. Kaikki, mitä he omistavat, on minun.
En tunne teidän jumalaanne,
enkä päästä lsraelia.
Kuka sinä olet katkeroittamaan heitä orjuudella?
lhmisiä hallitkoon laki, ei muiden ihmisten tahto.
Kuka tämä jumala on, jonka vuoksi vapauttaisin kansasi?
Aaron.
Heitä sauvani faraon eteen,
jotta hän näkisi Jumalan vallan.
Tästä tiedät, että Herra on Jumala.
Äiti! Hän muutti sauvansa kobraksi!
Hän ei vahingoita sinua, poikani.
Jumalasi valta on halpa taikatemppu.
Jannes.
Äiti, katso!
Jannes, näetkö?
Mooseksen käärme nielee toiset.
Annoit minulle tämän sauvan, jolla hallita skorpioneja ja käärmeitä,
mutta Jumala antoi sille voiman, jolla hallita kuninkaita.
Kuule hänen sanaansa, Ramses, ja tottele.
Tottele?
Eikö Egyptissä ole taikureita,
koska palasit muuttamaan kepit käärmeiksi?
Tai saadaksesi kanit katoamaan?
Tehköön sauvasi suuremman ihmeen.
Näytä sitä laiskalle kansallesi
ja pyydä heitä tekemään tiiliä ilman olkia.
- Miten se on mahdollista? - Antaa hänen sauvansa taikoa niitä.
Tai kerätkööt oljet itse.
Mutta tiilien määrän pitää pysyä samana.
Niin kirjoitetaan. Niin tapahtuu.
Aaron, milloin me lähdemme Egyptistä?
Me emme lähde Egyptistä.
Mutta Mooses lupasi meille.
Mutta sanoit, että vapaudumme!
Olen vain lisännyt kurjuuttanne.
Jumala antakoon anteeksi heikkouteni hänen voimansa käytössä.
Mooses, mitä olet tehnyt meille?
Faraon määräyksestä teidän on tehtävä tiiliä
ilman olkia.
llman olkia?
Miten voimme tehdä tiiliä ilman olkia?
Keräätte niitä pelloilta yöllä.
Myös naiset ja lapset.
Onko tämä vapauttaja?
Olet saanut faraon vihan päällemme!
Annat heidän käteensä miekan!
Kivittäkää hänet! Kivittäkää hänet!
Astukaa sivuun! Tulkaa!
Seuratkaa minua!
Siinä teillä vapauttaja. Lähtekää nyt etsimään olkia.
Muistakaa, yhtä paljon tiiliä. Ei yhtään vähempää.
Kirosin sinut
joka kerran, kun Ramses otti minut käsivarsilleen,
koska rakastan sinua.
Olen muuttunut mies.
Et sinä ole.
Uskot muuttuneesi, mutta et ole.
Nimität itseäsi profeetaksi, Jumalan mieheksi,
mutta tiedän paremmin.
En usko, että vain vuoren kumina koskettaa sydäntäsi,
niin kuin sinä omaani.
Nefratiri, olen seissyt Jumalan läsnäolon palavassa valossa.
Hän ei sinua pelastanut äsken. Se olin minä.
Miksi minun piti rakastua hupsujen prinssiin?
Mutta uskon kaiken, mitä sanot, kun olen sylissäsi.
Miksi kiellät rakkautemme?
Koska olen velvollinen Jumalalleni
ja kansalleni ja eräälle paimentytölle.
Paimentytölle? Mitä hän voi sinulle merkitä?
Ellei autiomaan aurinko ole tylsistänyt aistejasi.
Raastaako hän... valkosipulia ihollaan?
Vai onko hänen ihonsa yhtä pehmeä kuin minun?
Ovatko hänen huulensa kuivat kuin erämaan hiekka?
Vai kosteat ja punaiset kuin granaattiomena?
Tuntuuko hänen hiuksissaan mirhan tuoksu?
Vai lammasten löyhkä?
On myös kauneutta yli aistien, Nefratiri.
Vihreiden laaksojen ja tyynien vesien kauneutta.
Kauneutta, jonka olemusta et ymmärrä.
Ehkäpä en.
Mutta hengen kauneus ei vapauta kansaasi.
Tule luokseni tai he eivät koskaan palaa Egyptistä.
lsraelin kohtalo ei ole sinun käsissäsi, Nefratiri.
Eikö muka? Kuka muu pehmentää faraon sydämen?
Tai kovettaa sen?
Niin.
Saatat olla kaunis välikappale,
jonka kautta Jumala toteuttaa tahtonsa.
Täyttäkää kaikki kannut vedellä.
Seitsemään päivään meillä ei ole mitään juotavaa.
- Mutta kaivomme ei koskaan ehdy. - Ja joen vesi on korkealla.
- Kuka niin sanoo? - Hän, joka tietää.
Täyttäkää kannunne tai kärsikää janosta.
- Mirjam on aina oikeassa. - Kyllä, haen lisää kannuja.
Kyllä, Joosua. Hän tulee kaivolle joka päivä.
Odota, niin näet hänet.
Datan tekee viisaasti lähettäessään sinut kaivolle, Lilia,
muuten hän voisi löytää vedestään myrkkyä.
Sinun sanottiin kuolleen.
Kaikille, joita rakastan, olen kuollut.
- Datan? - Kyllä. Datan.
Vapaasta tahdostasi?
Vapaasta tahdostani.
Et ole kenenkään orja. Vapautuksen hetki on koittanut.
Ei minulle, Joosua.
Ole tervehditty, Niilin suuri jumala!
Sinun vetesi ovat Egyptin verta.
Ole tervehditty, viljan antaja,
karjan ruokkija, laivojen kantaja,
suurin kaikista jumalista.
Egyptin farao! Et ole vielä totellut Herraa.
Päästä kansani!
Miekan kärki...
Antaa hänen riehua, jotta ihmiset näkevät hänen hulluutensa.
Tottele Herraa,
tai hän nostaa kätensä joen vettä vastaan.
Tulin siunaamaan veden, sinä kiroamaan sen.
Saamme tietää, onko paimenjumala väkevämpi kuin faraon jumalat.
Elämän vesi, anna autiomaalle juotavaa
ja anna niittyjen viheriöidä.
Aaron.
Kosketa sauvallani vettä.
Katsokaa!
Joki muuttuu siitä kohtaa punaiseksi.
Vesi muuttuu vereksi!
Jumala vuotaa verta!
Katsokaa, miten se leviää.
Se on verta!
Jotta saisitte tuntea Herran voiman,
Egypti on kärsivä janosta seitsemän päivää.
- Seitsemän päivää ilman vettä! - Vitsaukset leviävät kaikkialle!
Vaikka se kestäisi seitsemän kertaa seitsemän päivää,
taikatempuilla et kansaasi vapauta.
Pyhä vesi, puhdista virta, mistä olet tullut.
Ja Jumala lähetti vitsauksia maan päälle,
mutta farao paadutti sydämensä.
Kuule Egyptin valitushuutoa.
He valittaisivat enemmän, jos joutuisivat itse tekemään tiilet.
Lähetä heidät pois.
lhmisiä on koetellut jano,
sammakot, täit ja kirput.
He eivät kestä enempää.
Miksi tuotte tämän pahuuden airuen luokseni?
lhmiset autioittavat temppelit ja hylkäävät jumalat.
Mitkä jumalat? Te papit olette keksineet jumalat
pelotellaksenne ihmisiä.
Kun Niili virtasi punaisena, minäkin pelkäsin...
kunnes kuulin vuoresta, vesiputousten tuolla puolen,
josta irtoaa punaista savea ja myrkyllistä vettä.
Sauvako sen aiheutti?
Oliko jumalasi ihme, että kalat kuolivat ja sammakot katosivat?
Oliko ihme, että kärpäset ja luteet
elivät raadoissa levittäen sairautta?
Nämä asiat tapahtuivat itsestään, ei jumalan määräyksestä!
Nyt mene.
Jotta tietäisit, että kaikki tämä on Jumalalta...
saat nähdä rakeiden satavan pilvettömältä taivaalta
ja palavan kuin tuli.
Näette pimeyden peittävän Egyptin
auringon ollessa korkeimmillaan.
Ja tajuatte, että Jumala on Jumala
ja taivutte hänen tahtoonsa.
Mikään ei saa minua taipumaan edessäsi, Mooses.
Katsokaa, raekuuro alkaa.
Kun pimeys on peittänyt Egyptin kolmen päivän ajan,
lähettilääsi tulevat etsimään minua.
Kolme päivää
olette ruikuttaneet kuin pelokkaat lapset yöllä.
Mooses tiesi auringon palaavan kolmen päivän kuluttua.
Päästä hänen kansansa,
ettei Egyptin hedelmällisyys ehdy.
Vapauttaako isä orjat?
Voiko veroja kantaa tuhoutuneesta sadosta?
Hallitseeko Egyptiä pelko... vai hallitsenko minä?
Me emme pelkää maanpäällisiä sotajoukkoja,
mutta voimmeko taistella vitsauksia vastaan miekalla?
Se ei ole häpeä.
Farao ei anna periksi orjille,
sen tekevät hänen neuvonantajansa.
Olen kutsunut tänne Mooseksen.
Saat osaksesi ihmisten siunauksen.
Kumartaako maailma tyhjälle valtaistuimelle?
Tyhjälle?
Kovettaako farao sydämensä poikaansa vastaan?
Jos annat heprealaisten mennä, kuka rakentaa kaupunkimme?
Käskit Mooseksen tehdä tiiliä ilman olkia.
Nyt hän käskee sinun rakentaa kaupunkeja ilman tiiliä!
Kuka on orja... ja kuka farao?
Kuuletko naurua, Ramses?
Kuulen kuninkaiden nauravan
Babyloniassa, Kanaanissa,
Troijassa...
Egyptin antautuessa orjien jumalalle!
Tuokaa heprealainen sisään.
Mene puutarhaan. Faraon pojalle ei ole hyväksi
nähdä orjien pojan nöyryyttävän isäänsä.
Poikani, seiso vierelläni.
Ovatko pimeyden päivät saaneet sinut näkemään valon, Ramses?
Vapautatko nyt kansani?
Pyydä kirjuria lukemaan käsky.
Anna kirjoitus minulle.
Et voi vastustaa hänen jumalansa voimaa!
En tunne hänen jumalaansa! Enkä vapauta hänen kansaansa.
Miten kauan kieltäydyt nöyrtymästä Jumalan edessä?
Jos tuot meille vielä yhdenkin vitsauksen,
niin minä, eikä jumalasi,
muutan Niilin verestä punaiseksi.
Niin kuin isäsi isä teki
poikalastemme verellä!
Jos Egyptiä kohtaa vielä yksikin vitsaus,
Jumala antaa sen tapahtua omien sanojesi takia.
Ja maan joka kolkasta kuuluu niin suuri valitus,
että varmasti annat kansalleni vapauden.
Älä tule enää luokseni, Mooses,
sillä päivänä, jolloin näet kasvoni,
kuolet.
Niin kirjoitetaan.
Annan tälle orjien perilliselle
ja hänen jumalalleen vastauksen, jota maailma ei unohda!
Sotajoukkojen komentaja,
kutsukaa sotajoukot Talisista.
Tulee vielä yksi vitsaus...
mutta senpä saavatkin tuntea Gosenin orjat!
Jokaisen talon esikoinen kuolee,
heistä ensimmäisenä Mooseksen poika.
Oletko sinä paimentyttö, jonka Mooses nai?
Egyptin kuningatar on kaunis niinkuin hän kertoi.
Mieheni ei ole täällä.
Onko tämä Mooseksen poika?
Kyllä, hän on poikamme.
Mitä meiltä haluat?
Sinun ei tarvitse pelätä minua.
Pelkäsin vain hänen muistoaan sinusta.
Oletko pystynyt pyyhkimään sen mielestäsi?
Hän on unohtanut meidät molemmat.
Sinä menetit hänet, kun hän lähti etsimään jumalaansa.
Minä menetin hänet, kun hän löysi Jumalansa.
Sinulle hän ainakin jätti pojan, jota vaalia.
Olen tullut pelastamaan pojan.
Miltä?
Faraon käskyltä,
että lsraelin esikoisten täytyy kuolla.
Kuolla?
Aabrahamin Jumala!
Älä anna hänen tehdä tätä! Ei lapsille!
Karavaani Midianiin odottaa sinua ja poikaasi.
Vaununi vievät teidät.
Olen yllättynyt, että huomasit minut.
Et huomannut minua palatsissa tänä aamuna.
Miksi? Pelkäsitkö katsoa minuun?
Mitä haluat, Nefratiri?
Sinut, Mooses. Kaikki ympärillämme luhistuu!
Sinä tuhoat Egyptin tai Egypti tuhoaa sinut.
Minä kuulun sinulle, Mooses.
Hän lähti poikasi kanssa Midianiin.
Miksi?
Hän tiesi, että yrittäisit pelastaa muut lapset ennen omaa poikaasi.
Miltä?
Ramses kokoaa sotureitaan ja sotavaunujaan.
Miksi? Sano, miksi!
Tuhotakseen lsraelin esikoiset.
Jumalani!
Jumalani! Hänen suustaan kuulen sinun tuomiosi!
Mutta pelastin poikasi!
Ei minun poikani kuole!
Egyptin esikoiset kuolevat! Sinun poikasi, Nefratiri!
Et rohkenisi surmata faraon poikaa!
Faraon kova sydän tuottaa hänen omalle pojalleen kuoleman!
Mutta hän on minun poikani, Mooses. Ethän vahingoittaisi poikaani?
Minä itse en ole mitään. Olen vain Jumalan tahdon välikappale.
Et voi antaa sen tapahtua.
Minä pelastin sinun poikasi.
Minä en voi pelastaa sinun poikaasi.
Sinun jumalasi kuuntelee sinua, Mooses.
Keskiyöllä tuhoaja tulee Egyptiin,
ja kaikki esikoiset kuolevat
faraon esikoisesta
hänen palvelijoidensa esikoisiin.
Kun sinä olit Egyptin prinssi, pidit minua käsivarsillasi.
Kun olit tuomittu orja,
heittäydyin jalkojesi juureen faraon hovin edessä.
Tein sen rakkaudesta sinuun, Mooses.
Herra päättää tuomioista, Nefratiri.
Palaa poikasi luo.
Rakkautesi minuun on voimakkaampi kuin yhdenkään jumalan valta.
Sinä et surmaa poikaani.
Käänny vihasi hehkusta, Herra!
Kuolema tulee luokseni
vapauttajana
Kuolema tulee luokseni...
Ei, Lilia, ei kuolema tule luoksesi.
Joosua, vaarannat henkesi tulemalla tänne.
- Sinä olet esikoinen. - Niin olet sinäkin.
Sivelen karitsan verta ovenpieliin ja ovenpäällisiin,
jotta Kuoleman enkeli kulkee talosi ohi.
Joosua, riittää, että olet täällä.
Olen omieni hyljeksimä.
Älä säästä minua kuolemalta, säästä minut elämältä.
Huominen tuo tullessaan uuden maailman.
Ei! Ei verta tähän oveen!
Datan, se säästää hänen henkensä! Jumala on luvannut Moosekselle!
Mooseksella on sanoja, faraolla keihäitä.
Muista, että hän on omasta tahdostaan minun.
’’Vaikka seisomme kuoleman varjon maassa,
’’Herra on Jumalamme. Herra on yksi.’’
’’Herra on yksi.’’
’’Varjele meitä tänä kauhujen yönä, sinä kuninkaiden kuningas.’’
Miksi kaikki ovat peloissaan?
Miksi tämä yö on erilainen kuin kaikki muut?
Siksi, että tänä yönä Herra vapauttaa meidät Egyptin orjuudesta.
Et pelkää yön kauhuja
Faraon sotilaat!
Tai pahempaa!
Etkä päivällä lentävää nuolta
Bithia!
Jumalasi pelossa he ovat vapauttaneet minut.
Saako vieras tulla sisälle?
Jumalan armoa anovien joukossa kukaan ei ole vieras.
Entä kantajani?
Kaikki vapautta janoavat voivat tulla kanssamme.
Kuoleman pimeys kulkee ylitsemme tänä yönä.
Huomenna yllämme loistaa vapauden valo,
kun lähdemme Egyptistä.
Minä tulen kanssasi, Mooses.
- Egyptin prinsessa! - Faraon talosta!
Hän on epäjumalan palvoja!
Hän pelasti minut Niilistä
ja auttoi minut tiedon polulle.
Mered, tuo tuoli faraon tyttärelle.
Kasvoillasi loistaa suuri valo.
Kenties jonakin päivänä ymmärrän, mikä se on.
Hän on Jumalan sanansaattaja, prinsessa.
Jos ei ole kielletty katsomasta hävityksen henkeä,
niin katsokaa.
Älä katso, Eleasar.
Sulje ovi, Joosua, ja anna kuoleman kulkea ohitse.
Meneekö se ohi, Mooses?
Niin Jumala on luvannut, Eliseba.
’’Siunattu olet sinä, Herra Jumalamme,
’’joka annat meille sadon maasta.’’
Juoskaa!
Mikään pahuus ei teitä kohtaa...
Mikään rutto ei pääse lähellenne.
Tuhat kuolee sinut nähtyään
Miksi me syömme happamatonta leipää ja kitkeriä yrttejä?
Nopeammin! Kääntykää toiselle tielle!
Yrtit muistuttavat meitä orjuuden katkeruudesta, Eleasar.
Tämä on kiireen leipää,
joka muistetaan tänä iltana
sukupolvesta toiseen, ikuisesti.
Anna lapseni minulle takaisin!
- He ovat minun kansaani! - Kaikki ovat Jumalan lapsia.
Kuolema on kaikkialla ympärillämme.
Mutta se ohittaa ne, jotka ovat uskoneet Herraan.
Muista aina, Eleasar...
se kulki sinun kotisi ohi.
Pelkäävätkö Egyptin päälliköt yön usvaa?
- Kuoleman huuto kuuluu kaikkialta. - Jonkin paholaisen kirous! Katsokaa!
Olen ollut soturi 30 vuoden ajan, farao,
mutta vasta tänä yönä pelkään.
Avustaja.
Käske päälliköiden poistua.
Aamun koittaessa aloitamme hyökkäyksen.
Yksikään heprealainen esikoinen ei jää henkiin.
Päästäkää heprealaiset,
muuten olemme kaikki vainajia.
Onko hän poikasi?
Esikoiseni.
Ei ole mitään rohtoa, ei taikaa, jota käyttää.
Hän on faraon esikoinen.
Emme voi mitään tälle vitsaukselle.
lsäni.
Poikani.
Oma kirouksesi on hänen päällään.
- Kuka niin sanoi? - Mooses.
En päästänyt hänen kansaansa,
koska sinun käärmeenkielesi kovetti sydämeni.
Halusit vain pitää Mooseksen luonasi.
Et välittänyt kruunustani
tai pojastani.
Pyysin Moosesta säästämään hänen henkensä.
Hänen kasvoillaan on kuoleman varjo.
Ei, ei hän kuole.
Kapteeni.
Ota nopeimmat sotavaununi. Tuo Mooses luokseni.
Tuon hänet.
Hän on ainoa poikani.
Olet voittanut, Mooses.
Orjan jalka on Egyptin niskan pällä.
Sinut pelastettiin Niilistä, jotta olisit kiroukseni.
Sinun varjosi lankesi minun ja isäni väliin,
minun ja maineeni väliin,
minun ja kuningattareni väliin.
Nyt sinun varjosi levittää kuolemaa kaikkialle.
Poistu joukostamme kansasi kanssa.
Annan teille vapauden.
Meitä eivät vapauta
sinun sanasi eikä minun käteni, farao.
Jumalan voima meidät on vapauttanut.
Olet puhunut tarpeeksi!
Ota kansasi, karjasi, jumalasi ja ruttosi.
Ota saaliiksesi Egyptistä mitä haluat! Kunhan lähdet!
Herra Jumala...
väkevä kätesi vapauttaa meidät katkerasta orjuudesta.
Huomenna lähdemme vapaana kansana.
Sillä jokainen niittää itse, mitä kylvää,
eikä yksikään polvi notkistu muuta kuin rukoukseen.
Otamme mukaan nuoret ja vanhat,
poikamme ja tyttäremme...
Eläimet ja paimenet mukanamme me lähdemme,
sillä tiedän, että Herra on suuri,
suurempi kaikkia muita.
Hän on kuollut.
Sokar, manalan suuri herra...
Minä, joka olen kieltänyt Egyptin jumalat,
kumarrun nyt eteesi.
Näytä, että sinun valtasi on suurempi kuin Mooseksen jumalan
ja anna takaisin elämä, jonka hän on riistänyt pojaltani.
Näytä hänen sielulleen tie yli kuoleman järven
elävien paikkaan,
niin rakennan sinulle temppelin, pyramidejakin mahtavamman.
Kuule minua, pimeyden kauhistava herra.
Nouse, oi, lsrael!
Katso vapauden koittoa!
Ja tapahtui niin, että, tukahduttavan kauhujen yön jälkeen
tuli päivä, jollaista maailma ei ollut ennen nähnyt.
He tulivat idästä ja lännestä, pohjoisesta ja etelästä,
mukanaan kaikki, mitä heillä oli,
laumansa ja paimenensa, kameleittensa perässä kulkien.
Heitä oli kymmeniä, satoja, tuhansia,
ihmisten ja eläinten ja taakkojen loputon virta,
ja hyvin paljon karjaa
tulvi Sfinksien kadulle.
Ramseksen neljän valtavan patsaan juurelle,
jotka heidän hiellään ja verellään ja lihaksillaan
oli hakattu kivestä,
nousi kansa ja vapaus oli tullut maailmaan.
lsoisä, onko Rebekka sinun kanssasi?
Ei ole.
Tässä on taikinatiinu. Sido se harteillesi.
Mikä siunattu päivä!
- Tässä Rebekka on! - Kiitos!
- Voimmeko me kuljettaa lehmää? - Lähdemme nyt kaupungin portille.
Auta kantamaan tätä tiilitaakkaa, Rakel.
Älkää unohtako öljyä.
Minne me olemme menossa?
Johonkin maahan, missä maito ja hunaja virtaavat!
En ole koskaan maistanut hunajaa. Tietääkö kukaan, minne pitäisi mennä?
Ruoskasta poispäin! Täyttäkää vesiastiat.
Tämä on maaherran talo! Ette voi tulla tänne.
Pois! Te kaikki!
Miksi tänne tulee sotilaita? Minun taloni ovenpielissä ei ollut verta.
Sitten kivi vuotaa verta!
Kivenhakkaajasi teki tämän minulle!
Kaikki kultasikaan ei voi pyyhkiä merkkiä ovestasi...
eikä minun sydämestäni.
Tuon takia saat kävellä koko matkan...
Minne olemme menossa? Tiedättekö, minne matkaamme?
Toivottavasti helvettiin!
Datanin tavoin he eivät tienneet, minne olivat menossa,
eivätkä he välittäneet sen enempää kuin karjansakaan.
Nyt he kantoivat tiilikoreissaan hyvin erilaisia taakkoja.
Heidän joukossaan oli
viininviljelijöitä ja kylvömiehiä,